Не искаш ли свобода и права, Хоенхайм?
Да не би да искаш да умреш като роб, без дори да получиш основни човешки права?
Това е същото като да стоиш в тази запушена колба.
IceFanSubs
представят
Епизод 63
От другата страна на вратата
Защо?!
Добре! Довърши го, Ед!
Защо ме бие обикновен алхимик с голи ръце... след като погълнах Бог?!
Да, той успя!
Да!
Дръж се! Защо се разсейваш?!
С-Съжалявам!
Камък...
Философски камък!
Дай ми философския си камък!
Проклятие! - Грийд!
Глупак, ще погълне и теб!
Пусни ме! - Отказвам!
Нуждая се от теб, за да стана император!
Невъзможно е! Поначало аз бях роден от бащата.
Силата, която ме влече към него е по-силна от тази, която ме влече към Линг Яо!
Не се предавай, Грийд! Дръж се!
Лошо! Тялото ми...
Дявол да го вземе!
Е, това е няколко ранга по-надолу от това да си крал на света,
но нямам нищо против да стана император на Ксинг. Ще се борим заедно, партньоре!
Точно така!
Какво...
И тук ще си кажем сбогом.
Не искам да те погълне заедно с мен.
П-Почакай, Грийд!
Не каза ли току-що, че ще се борим заедно!
Това не е честно!
Мислих, че ти никога не лъжеш! Не може да правиш така!
Как се хвана само, глупако!
Това беше моята първа и последна лъжа. Ран Фан има философски камък.
Занеси го в страната си, хлапе.
Чакай...
Чакай!
Чакай, Грийд!
Ела, Ран Фан!
Това беше.
Грийд!
Грийд!!
Проклет да си, Грийд!
Успях да се освободя от досадното хлапе.
Защо се надигна срещу баща си, Грийд?!
Просто минах през късния пубертет, старче.
С карбоновата способност, която ми даде,
ще ни превърна в най-крехката форма на карбона - въглен!
Проклет да си... !
Изчезни, глупако!
Грийд!
По дяволите, предполагам, че това е краят...
Погледни си изражението в огледалото, хлапе.
Приятелите са свързани с душата! Няма начин да ги забравиш!
Искаш ли да дойдеш с нас?
Ако няма къде да отидеш, ела с нас.
Човече, Линг и дребосъкът тотално ми разказаха играта.
Това беше достатъчно...
Да, това ми беше достатъчно...
Не се нуждая от нищо друго...
Сбогом, братя по души...
Приятели...
Моите камъни... Моите философски камъни...
К-Какво? Какво е това?!
Върни се там, откъдето си дошъл, Малкият в колбата, Хомункулус!
Защо?!
Исках да науча всичко за този свят!
Исках да живея свободно в този просторен свят, без да бъда обвързан от някой!
Аз... !
Защо?!
Защо не искаш да станеш мой?!
Господи, от какво не си доволен?!
Защото ти не вярваш в себе си.
Ти беше роден от хората, крадеше силата на другите,
и през цялото време се целеше в Бог.
Изобщо не си помъдрял.
Нима си мислеше, че ще надминеш хората, като се освободиш от седемте си желания?
Не ме разсмивай! - Исках да стана съвършен!
Исках да науча всичко за този свят! Какво лошо има в това?!
Какво лошо има в това желание?! Какво лошо има да искам това?!
Кой...
Кой си ти, по дяволите?! Кой?!
За какъв се мислиш?!
Аз съм присъствието, което наричате "свят".
Също и "вселена", и "Бог",
и "истината", и "всичко", и "единственият".
И аз съм "ти".
Истината дава на някой най-лошата форма на отчаянието, за да не бъде толкова наперен.
Тя дава на хората най-лошата форма на отчаянието, за да не бъдат толкова наперени.
Това е истината.
Затова и аз ще ти дам най-лошата форма на отчаянието.
Не искам да се връщам!
Не!
Спри! Не искам завинаги да бъда затворен там!
Не! Не!
Не!!!
Отчаянието на онези, които станаха наперени от гордостта. - Какво друго
трябваше да направя?! - Това е краят на желанието ти.
Какво трябваше да направя?!
Вероятно сам се досещаш за отговора.
Какво? Какво стана?
Победихме ли? - Да.
Но Алфонс-кун все още не се е върнал от другата страна.
Съжалявам... Много съжалявам... !
Вината не е твоя. Ал взе това решение.
Ед, имаме жертви.
Използвай Философския камък, за да върнеш Ал обратно.
Не мога.
Обещахме си никога да не използваме Философския камък, за да си върнем телата.
Трябва да има друг начин.
Трябва!
Мисли...
Мисли! Не спирай да мислиш!
Едуард.
Използвай живота ми, за да върнеш Алфонс.
Имам достатъчно останал живот за това.
Идиот! Няма начин да направя такова нещо!
Вината, че загубихме телата си е изцяло наша!
Обещали сме си и да не използваме чужди животи, за да си върнем телата!
Освен това защо предлагаш живота си?! - Защото съм ви баща.
Няма нужда от друга причина. Вие двамата сте скъпи за мен.
Искам да живеете щастливо.
А отчасти вината за загубата на телата ви е моя, защото ви оставих сами да се
грижите за себе си.
Съжалявам.
Живях достатъчно.
Позволи ми да направя нещо като баща за последен път.
Не ставай смешен, не ставащ за нищо баща! Ако кажеш отново нещо такова, ще те ударя!
Извинявай, Едуард...
Мисли...
Мисли!
Нали съм най-младият Държавен алхимик на всички времена?!
Мога да използвам алхимия без преобразуващ кръг, защото видях истината, нали?!
Трябва да има начин!
Трябва!
Сигурна съм, че много хора очакват деня, в който ще си върнете телата.
Щом има възможност, вие трябва да продължите напред.
Точно така. Не се предавай!
Трябва... Трябва да има нещо.
Нещо!
Ал-сама...
Ал-сама... !
Ал-сама!
Мей плаче толкова много за Ал...
Зампано, Донки Конг, и всички от Бригс...
Майоре, Линг, Ран Фан...
Учителко, тате...
Мей, отдръпни се за малко.
Това е... !
Преобразуващ кръг!
Ще се върна.
Това е последното преобразуване на Металния алхимик.
Ед! - Ед!
Едуард Елрик!
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu
Значи дойде да върнеш брат си.
Но как смяташ да извадиш цял човек оттук?
Какво ще жертваш? Цялото си тяло?
Има нещо голямо точно тук, което мога да жертвам.
Това е моята врата на истината.
Мога да правя каквото си искам с нея.
Нали?
Значи това е планът ти.
Но сигурен ли си в това?
Ако я загубиш, никога повече няма да можеш да използваш алхимия.
Да...
Прав си, алхимията е от другата страна на тази врата.
Но заради нея бях манипулиран.
Видях истината и повярвах, че всичко може да се разреши с алхимия.
Но грешах.
Бях просто един егоист.
Ще станеш един обикновен човек, който не може да използва алхимия?
Няма да "ставам" нищо. Винаги съм бил обикновен човек.
Глупав човек, който не можа да спаси момиче, което бе превърнато в химера.
Значи си сигурен, че искаш да се отървеш от това?
Ед! - Метален!
Едуард-кун! - Ед!
Едуард Елрик! - Ед!
Едуард-сан! - Ед!
Ед!
Дори да загубя алхимията, все още имам приятелите си.
Правилно, алхимико!
Ти ме победи.
Вземи всичко, което искаш!
Изходната врата е натам, Едуард Елрик.
Толкова си безразсъден...
Ти също.
Добре, да се връщаме. Заедно.
Да.
Ей, събуди се!
Добре ли си, Алфонс? - Зампано-сан, Дариус-сан...
Приятели...
Тате!
Йо, добре дошъл отново.
Да. Радвам се, че се върнах.
Топло е...
Ал-сама...
Алфонс-сама!
Мей!
Аз... Аз... !
Знам, съжалявам. Накарах те да направиш нещо, което не искаше.
Благодаря ти, Мей.
До слушателите на радио Капитал:
Днес отрядите, водени от генерал-майор Армстронг и полковник Мустанг
превзеха Централния щаб.
Всичко това стана, за да се предотврати плана на висшите военни,
които планираха да използват голямо количество алхимия и да жертват
голям брой хора.
Едни от ръководителите, които планираха този зъл експеримент
са бригаден генерал Клемин и бригаден генерал Едисон, които бяха заловени,
а войниците под тяхно командване - разпуснати.
Фюрер Кинг Брадли и синът му - Селим,
загубиха живота си в настъпилата борба.
Полковник Мустанг обяви намерението си да наследи волята на фюрера, да пази страната,
и да приема съвети от всеки, който иска да предотврати бъдещи недоразумения.
Ти си този, който ми даде кръв, нали?
Не искаш ли свобода и права, Хоенхайм?
А какво за теб е щастието?
Да видим... Не искам да бъда твърде алчен,
но мисля, че освобождаването ми от тази колба, ще ме направи щастлив.
Прав си, Малкият в колбата, Хомункулус!
Ти беше роден от моята кръв.
Аз...
Хоенхайм-доно.
Децата ви са настанени успешно в болница.
Благодаря, оценявам го.
Не, аз трябва да ви благодаря.
Едуард Елрик и Алфонс Елрик.
Ако не бяха те, страната щеше да изчезне.
Много ви благодаря.
Благодаря.
Прибрах се, Триша.
Едуард ме нарече "татко". Въпреки че преди него имаше едно "не ставащ за нищо".
Винаги съм си мислил, че е ужасно да живееш по-дълго от всеки друг.
Но когато срещнах теб и синовете ни,
успях от дъното на сърцето си да оценя факта, че съм жив.
Беше добър живот.
Да... беше повече от достатъчно.
Благодаря ти, Триша.
Но...
...някак си ми се иска още да поживея.
Наистина не ставам за нищо.
Хоенхайм!
Какво, прибрал си се?
Глупак...
Никога не съм виждала мъртъв човек да изглежда толкова щастлив.
Следващият епизод на Металния алхимик:
Финалът, Краят на пътешествието.
Финалът
Краят на пътешествието
Направи крачка напред към света, наречен "живот".
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu